1502.
Besmrtni su donijeli kugu koja je skoro uništila Istanbul.
Smrt je bila posvuda. Grad se počeo predavati.
Besmrtni su gotovo pobijedili.
Ali Zaštitnik,
koji je tvoj predak, Hakane,
odbio je prihvatiti poraz.
Ti moraš krenuti njegovim stopama.
Obrada by: www.exyusubs.com
Dobro jutro.
Ja sam dijete ulice. -Stvarno? -Vidjećeš.
Je li to sve što znaš? -Tek smo počeli.
Prsten neće pasti s neba.
Ko želi kafu? -Ne, hvala. Moram ići.
Moram na fakultet odnijeti radove koje sam ocijenila. -Gdje?
Zašto? -A prsten? Mislio sam da je to hitno.
Šta je s njim? -Kasnije ćemo se time zabaviti.
Pospremićeš kad odem?
U redu?
G. Erdem, idem u kliniku u Fikirtepeu.
Želite li još nešto? -Ne, hvala. Ima li novosti o onom momku?
Da, naravno. Kontaktirala sam ga. Rekao je da ima porodičnih problema.
Vidjeću ga sutra. -U redu.
Ali napravila sam listu kvalifikovanijih kandidata. Čak sam... -Leyla.
Neće obezbjeđivati UN. Smiri se.
Muka mi je od istih likova u obezbjeđenju.
Svi izgledaju kao mafijaši.
Tražim nekog mlađeg i dinamičnijeg.
Nekog drugačijeg, poput onog momka.
Shvataš?
Da.
Znam da ćeš pronaći način da ga uvjeriš.
Izvinite me.
Volio bih da mogu ostati duže.
Ove sedmice djeca će biti kod majke. Možemo to iskoristiti.
Imam posla.
Kakvi su to kratki odgovori? Jesam li rekao nešto pogrešno?
Orkun, dragi, ne vrti se sve oko tebe. Samo imam posla.
Imaš posla.
Šta ćeš raditi? Kaži mi.
Naći ću se s ocem.
Hoćeš li sa mnom? Tako ga možeš upoznati.
Ne, hvala.
Slušaj, ne shvati me pogrešno, ali misli su mi okupirane nečim.
Sad ne želim ništa ovako u životu.
N s tobom ni s bilo kim drugim.
Osim toga, zar nam nije super ovako?
Vidimo se.
Tip kojem smo poslali poruku s telefona onog gada. Istražili smo ga.
Zove se Neşet Korkmaz. Ima 62, prilično je star.
Nema šanse da je mogao biti momak otporan na metke na trgu Beyazit.
Porodica? -Nije oženjen. Nema djece.
Bili smo u njegovoj kući, ali nismo ništa našli.
Uzeli smo otiske prstiju, ali mislim
da i od toga neće biti ništa.
Ovdje si da mi opet podneseš izvještaj o neuspjehu?
Mislim... Tip mora da krije nešto, Mazhar.
Mislim, tražimo ga, sigurno ćemo ga pronaći.
Slušaj me.
Ne zaslužuju svi drugu priliku. To je glupost.
I ne želim da to naučiš na teži način. Tekin.
Je li to jasno? -U redu.
Nađi Neşeta, naći ćeš košulju i onog momka.
Ti si potomak Zaštitnika.
Njegove vještine su ti u genima.
Poput šavova na košulji.
Zašto su ti oči još otvorene?
Čemu služi ova obuka, doktore? Koja je svrha?
Svrha je da smiri oluju u tebi.
"Bijes je poput vjetra. Na kraju se smiri, ali...
grane su već slomljene." Rumi.
Ispravi se.
Upamti, to je poput konopca iz centra glave
koji te vuče prema gore.
Vrlo dobro.
To je lijep citat, zar ne?
Jeste. Ali ne shvatam kako će nam predavanje iz sufizma
pomoći da ubijemo Besmrtnog. -Košulja ima svoju vlastitu volju.
Vidjećeš kad dođe vrijeme.
Moraš kontrolisati svoje emocije da bi te košulja zaštitila.
Vjerovati u njenu moć.
Vjerovati u svoju moć i svoju dužnost.
Otvori šaku. -Zašto?
Bez pitanja. Otvori je.
Vrlo dobro.
Nastavi disati.
Budu spreman da se zapališ i izgoriš.
Sad se koncentriši.
Kako su moji roditelji umrli, doktore?
Ubio ih je posljednji Besmrtni.
Oduzeo mi je najdraže, a mi ovdje...
Pustite me! Šta radite? -Ne paniči. Ne plaši se! Nastavi disati.
Ostani fokusiran. Samo se fokusiraj na disanje.
Zaboravi sve ostalo.
Misli kako bol i bijes izlaze iz tvog tijela.
Misli na košulju, Hakane.
Sjedini se s njom.
Kako si?
Dobro, a ti?
Šta je ovo?
Mislimo da je posljednji Besmrtni bio iza ovoga.
Moramo ga pronaći prije no što uništi čovječanstvo.
Djeco.
Došao je trenutak.
Moramo pronaći prsten prije Besmrtnog.
Ayşe Tokatli. Živi sa sinom daleko od grada.
Ona je jedna od Odanih, svi joj vjeruju.
Kad joj je dat prsten, zakleli smo se da više nećemo komunicirati. Dok...
ne dođe Zaštitnik. -Spreman sam.
Idemo. -Onda krećemo. -Budite pažljivi.
Kvragu! Nema šanse!
Ne, Hakane. Ja ću to uzeti.
Može li ovaj? -Naravno da ne, daj mi to. Ostavi to, hajde.
Moram li ti ih oduzimati jedan po jedan? Ostavi ih.
Nećeš mi dati pištolj? -Ja ga imam.
Ti imaš magičnu košulju. Ne treba ti pištolj. -Daj da uzmem bodež.
Dušo! Koga tražiš? -Zdravo.
Tražim Hakana Demira. Pretpostavljam da živi ovdje.
Koga? -G. Demira. -Nema takvog ovdje.
Ne.
Shvatam. Hvala. Ugodan dan.
Gomiz! Gdje si?
Ostavi loptu. Idi kupiti kruh.
Gomiz!
Dobar dan.
Dobar dan. Uđite. -Imate li...
Imate li nadzorne snimke bolničkih hodnika?
Zašto pitate? -Prijatelj ih treba. -A ko je on?
Zaista ne znam. Ime mu je na jednom od ovih papira.
Trenutak, ne vidim dobro.
Bože! Zašto ih vi ne pogledate?
Onda ćete shvatiti.
Nema šanse! -Zdravo! Konopac s korpe je pukao, pa... -Hvala.
Pričekajte malo. Ja sam Leyla Sancak.
Ja sam generalni koordinator Faysala Erdema u holdingu Cavidan.
Evo moje vizit kartice. -Kojeg Faysala Erdema, draga?
Postoji samo jedan Faysal Erdem, mama.
Slušajte, neću vam oduzeti puno vremena. Imam samo nekoliko pitanja.
Moram biti u klinici g. Erdema u Fikirtepeu za posla sata.
Javno zdravlje mu je zaista važno. -Da, kladim se da jeste. -Sila!
Osjetim miris pite. A gladna sam.
Neočekivani gost, pretpostavljam.
Tako je ukusna. Bolja od mamine. Uživaj. -Hvala.
Mogla bi biti lažna. Otkud znamo da radi za Faysala Erdema?
Sila, idi oprati suđe, dušo.
Znači, Faysal Erdem želi zaposliti Hakana?
Da, ali ne možemo ga kontaktirati. Nije baš pouzdan, čini mi se.
Ne, dušo. On je sjajan mladić. Vrijedan je, pošten.
Ima zlatno srce. Ovih dana nije lako naći nekog takvog.
Vjerujem da je g. Erdem vidio to isto i želi ga zaposliti.
Ali, kao što rekoh, ne možemo ga kontaktirati.
Gdje bih ga mogla naći?
Draga, ja ću ga pokušati kontaktirati.
Ali mislim da se neće uskoro vratiti ovamo.
Je li sve u redu?
Izvinjavam se zbog smetnje.
Zaposlili ste nekog novog za obezbjeđenje?
Da.
Nakon što je Leyla dala zeleno svjetlo.
Zar ne trebam ja to odobriti?
Ne brini, Mazhar. Niko te ne može zamijeniti. -Hvala.
Mislim... -Da previše ne razmišljaš o svemu...
možda bi se mogao više koncentrisati na svoj posao.
Dešavaju se dobre stvari, Mazhar.
Upravo sam informisan da smo dobili ugovor.
Gökhan je propustio rok. Znači, Aja Sofija je sad naša.
To je sjajno.
Želite li još nešto? -Da.
Tako si nervozan.
Izvoli. Uzmi to kao poklon od mene.
Možda će ti koristiti.
Opusti se malo. Život je prekratak.
Košulja, prsten, bodež. Moramo naći sve troje.
Kako tačno djeluje prsten? Pokazuje li gdje su?
Ne. Kad dodirneš Besmrtnog, prsten zasvijetli.
Kažeš da bih trebao dotaknuti svakog koga vidim.
Možemo li pričati o ovome kad nađemo prsten? -U redu.
Jesu li Odani plaćeni? Mislim, ko vas podržava? Ko vas finansira?
Cisterna, oružje i sve to.
Ne živite samo od apoteke, zar ne?
Hakane, obuci košulju.
U redu.
Zar ti to što si Odana ne oduzima previše vremena?
Zašto predaješ na fakultetu?
Ustvari, imam više posla otkako si došao. Ali nisam zauzeta koliko misliš.
Ja sam asistent profesora. -Na kojem predmetu?
Otomanski oklopi i ratno oružje.
Nisam iznenađen. -Hajde, obuci košulju. Mislim da smo stigli.
To je ovdje?
Prema adresi, da. Ali je čudno.
Sigurna si da je ovdje? -Ne znam. Mislim, adresa je dobra.
Izgleda napušteno.
Naoružan je.
Dobro jutro. Gdje je Ayşe?
Diži se. Gdje je Ayşe?
Govori! Odmah! Hajde! -Ne diraj moju majku.
Ostavite mamu na miru. -Nećemo je povrijediti.
Kurvini sinovi koji su došli prije rekli su to isto.
I redu. Pusti ga, smiri se.
Samo pokušava zaštiti svoju majku. U redu je.
Pogrešno si nas shvatio, brate.
Nismo ovdje da povrijedimo tvoju majku. Samo ćemo je pitati nešto.
Je li to u redu?
Je li još neko u kući?
Ne.
Kreni.
Pitajte je šta god želite.
Ali nećete dobiti odgovor.
Zašto? Je li bolesna?
Shvatićete kad je vidite.
Zašto su sva vrata zaključana? Da li tvoja majka živi kao zatvorenik?
Ne.
Živi siguran život.
Tako da je više niko ne može napasti.
Kakav je to smrad?
Ne možeš unutra s oružjem. -Nema šanse. Otvori vrata.
Oružje.
Otvori jebena vrata! Rekla sam ti da otvoriš! Hajde.
U redu je. Otvoriće. Hajde, brate. Otvori vrata.
Otvori!
Mama!
Pogledaj, došli su neki ljudi.
Kažu da te žele pitati nešto.
Ovakva je od incidenta.
Kakvog incidenta?
Bilo je to prije sedam godina.
Jedne noći,
došli su dok smo spavali.
Mislim da su tražili nešto.
Mama je vrištala cijelu noć.
Onda je zanijemila.
Otad nije rekla ni riječ.
Idem napraviti čaj. Vi... Vi pričajte.
Niko vam neće smetati.
Ostavio sam ih u sobi u slučaju da pričaju o prstenu.
Ne, vrata su zaključana.
Snimam sve.
U redu, čekam ekipu.
Ova žena nam ne može pomoći. Luda je. Pogledaj je.
Pričekaj trenutak. U redu?
Ayşe. Ayşe, ja sam Kemalova kćerka.
Ja sam Odana. Sjećate li se Kemala?
Pitam se je li znala mog oca.
Mislim, mog biološkog oca, Murata.
Ayşe?
Poznajete li mog oca? Ayşe. Pogledajte.
Prepoznajete li ovo?
Prsten!
Onaj momak nije moj sin. U opasnosti ste.
Sranje!
Koji vrag se dešava? -Baci pušku.
Baci je.
Sad ne mucaš! -Ko si ti?
Zovem se Can. -Za koga radiš? -Uskoro ćeš ih upoznati.
Na putu su. -Govori! Govori! -Ne možete pobjeći odavde!
Video rekorder je u sobi. Požurite! Uskoro će biti ovdje.
Odmah. Hajde.
Hajde.
Telefon. Uzmi i telefon. Telefon.
Čekala sam te 7 godina. Konačno si ovdje. -Hajde, brzo.
Dolaze. Hakane, dođi! Dođi ovamo!
Dođi! Hajde. Požuri. Uđi!
Šta radite? -Ayşe.
Svi smo se zakleli da te zaštitimo. I ja sam kao i oni prije mene.
Bila mi je čast raditi za tvog oca.
Evo prstena. Prsten je tvoj. Uzmi ga!
Stani malo. Pričekaj. Nema kamena.
Prsten ne djeluje bez kamena. -Da. Sinan.
Neko po imenu Sinan ima kamen. Ne znam ništa više.
Uzmi ovo. Sad ćeš nas sve spasiti. -Hakane, kreni. Moramo ići. Hajde.
Hakane! Priberi se! -Zašto si me udarila? -Kreni.
Skoči! Hajde! Brzo.
Zeynep.
Kreni!
Jesi li dobro?
Jesi li skinuo košulju?
Da, jesam. -Stani, prsten? Imaš prsten, zar ne?
Da, imam ga.
Ayşe je pomenula nekog Sinana. Ko je on?
Ne znam. Nikad nisam čula za Odanog koji se zove Sinan.
Pitaću oca. Možda ga on poznaje.
Imaš li telefon onog gada? -Da. Uzela sam ga.
Da vidimo. -Daj mi. Prestani! -Proveriću listu poziva.
Hakane, ne. Sad nećeš nikog zvati.
Daj mi ga. Hakane, rekla sam da mi ga daš.
Stani, ne, stani. Zvoni.
Kaži. Slušam. Halo? Can?
Koji vrag radiš? -Šta bih drugo trebala uraditi?
Lociraće nas preko signala. -Kako?
Saznao bih ko je to bio. -Kako, Hakane?
Da sam ga pitao za ime, možda bi mi rekao.
G. Demir.
Teško je stupiti u kontakt s vama. Zvala sam vas cijeli dan.
Gđice Sancak, nema potrebe da insistirate. Već sam vam rekao.
Ne tražim posao. -Slušajte. Shvatam, u redu.
Odbijate ponudu. Ne želite posao. Sve je u redu.
Ali ako kažem g. Erdemu da ste drugi put odbili ponudu,
imaću problema. Voljela bih da mu to lično kažete.
Kako to mislite? Preko telefona? -Ne, lično.
Možete doći u hotel kad god želite.
Neće dugo trajati.
G. Demir?
Zdravo, gđice Sancak.
Hvala vam.
G. Erdem će uskoro stići. Možete pričekati ovdje ako želite.
Ako ćete ostati sa mnom, nije problem.
Ako mislite da mi se možete tako obraćati jer ste odbili ponudu,
varate se. -Ne, ja sam kul sve vrijeme, gđice Sancak.
Uz to, ne trebate biti uvrijeđeni. Nikad se više nećemo vidjeti.
Gđice Sancak. Čuo sam da imamo novog kandidata za obezbjeđenje.
Da. Da vas upoznam. G. Dragusha, šef obezbjeđenja.
On se brine za sve. A ovo je g. Demir, naš bivši kandidat.
Kažem "bivši" jer je odbio našu ponudu.
Interesantno. Pitam se zašto.
Zauzet sam drugim stvarima.
Kaži. Slušam.
Da.
A Can?
Dobro. Uzmi kompjuter, onda ćemo vidjeti. Nazvaću te kasnije.
Dobro. U redu.
Izvinite. Ustvari...
mislim... puno toga mi je na pameti ovih dana.
ne donosim razumne odluke.
Mogu li ipak prihvatiti ponudu ako još vrijedi?
Da. Naravno da vrijedi.
A vjerujem da je to ispravna odluka.
Sjajno. -Volim pametne momke.
G. Demir, zar ne? -Da.
Dobrodošli.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Mirh@